Elevassistenten Kim vill utmana särskolebarnen
En elev fick öva på att bära en kaffekopp i två månader. Efter det kunde han bära koppen till bordet helt själv.
-- Det gäller att ha tålamod. Första impulsen är att hjälpa till direkt och det är det största problemet för eleverna. De hindras av rädda föräldrar och rädd personal, säger elevassistenten Kim Hermansen.
![](https://images.lomediehus.se/app/uploads/sites/5/2011/05/27190134/97201_1_5.jpg?auto=format&crop=faces&facepad=10&fit=crop&q=50&w=2048&h=1152)
Alexander och Kim tränar på att skriva. Kim vill att varje elev som går ut från särskolan ska kunna skriva sitt eget namn. Att någon blir ledsen ibland är inte farligt, barnen måste få lära sig att hantera misslyckanden precis som alla andra barn.
En liten kille i grå jacka springer allt vad han kan bort från skolgården. Kim upptäcker killen och springer snabbt efter. De springer förbi en fotbollsplan, vidare ut på en väg och försvinner bakom en skogsdunge. Efter en liten stund kommer de ut igen, lugnt gående sida vid sida.
– Det var längesen jag behövde springa så här, säger Kim.
I dag krockade ett personalbyte och mellanmål med att två elever samtidigt ville upptäcka världen utanför skolgården. När Kim kommer tillbaka från språngmarschen berättar han om tiden då han började arbeta på särskolan. Han märkte att andra elever och vuxna tyckte synd om särskoleeleverna. Kim menar att särskolan ofta går ut på att hålla eleverna glada och snälla, medan de vuxna jobbar med att skydda och hjälpa eleverna istället för att utbilda dem. Kim utmanar sina elever och tycker det är synd om de inte får lära sig något.
– Särskolan är en skola precis som alla andra skolor. Det är ingen vårdinrättning, säger Kim.
Kim arbetar på Svartedalsskolan i Göteborg och föreläser om sitt arbete i särskolan under rubriken ”Mongo-maffian och CP-ungar”. I föreläsningarna berättar han bland annat om sitt arbete med att förändra synen på särskolans elever.
– Jag vill få barnen att acceptera sitt handikapp genom att prata om det och få dem att känna att det inte är något fel med att ha ett handikapp, säger Kim.
![]() |
Anledningen till att Kim tycker att det är viktigt att prata öppet om olika handikapp är att han själv gick igenom en cancersjukdom för flera år sedan. Släktingar och vänner höll sig undan och i stället för att prata direkt med Kim om sjukdomen så vände de sig till hans mamma. Nu kan han känna igen samma mönster runt handikappade barn. För att särskoleeleverna ska ha möjlighet att utvecklas måste alla ändra attityd.
– Barnen är vana vid att någon annan alltid hjälper dem. Det finns en slags offermentalitet när det gäller handikappade barn, säger Kim.
Trots att Kim inte har någon pedagogisk utbildning verkar han kunnig och påläst. Han har arbetat fram sin egen pedagogik genom många samtal med elever och föräldrar, dessutom läser han mycket.
– Som elevassistent har du enorma möjligheter att påverka, säger Kim. Men det gäller att ta sin roll på allvar och hela tiden vara medveten om hur man själv uppför sig.
När Kim pratar med vuxna är han snabb i tanken och orden flödar, men så fort han vänder sig till en elev ändrar han tempo. En av eleverna är ute på skolgården och leker. Kim öppnar ytterdörren och ropar ”Alexander”. En mörkhårig kille kommer springande och hejar glatt. Kim håller fram en nyckelknippa och säger:
– Du kan väl låsa upp till klassrummet?
Alexander tar nyckelknippan och går före i korridoren mot klassrummet. Framme vid dörren sätter han nycklarna i låset och vrider om.
Kim tycker att det svåraste med jobbet är att hålla sig undan och inte lägga sig i mer än han behöver.
– Kollegor kan tycka att jag aldrig säger ifrån, men jag tror att jag ställer högre krav på barnen än många andra. Jag går bara inte in för att vinna varje kamp, säger Kim.
Elevassistenter
Medelålder: 33,1 år
Medellön: 19 057 kronor
Erfarenhet: 5,8 år
Kims tips till dig som arbetar på särskola
Tänk på vad eleven kan.
Fokusera på vad eleverna kan i stället för på vad de inte kan. Träna på de saker som eleven har möjlighet att lära sig och ha tålamod.
Det gäller att tänka långsiktigt.Lägg dig inte i.
Fundera alltid på om du behöver gå in och korrigera.
Låt bli att säga till om du inte behöver.
De har lärt sig att någon annan talar om vad de ska göra vilket skapar en förväntning på att du ska säga till.Förstärk det positiva.
Putta eleven i rätt riktning så att eleven lär sig själv genom att använda positiv förstärkning.
Bekräfta genom att till exempel säga "Vad bra att du sitter" den gången barnet sitter ner, i stället för att säga "Stå inte upp" alla de gånger barnet står i stället för att sitta.Var en god förebild.
Tänk på din roll som att föregå med gott exempel i stället för att reagera när något händer. Du kan använda dig av kroppen, rösten, ögonen och hållningen.
Sänk rösten i stället för att skrika.
Blanda gärna humor och respekt.